Jag är tillbaka, era jävlar.
Released on www.Danishbits.org
TILLHÖR T. DUNNAGE RÖR EJ!
Är det...
...Dior?
Bravo, inspektör Farrat. Min design, inspirerad av Dior.
-Myrtle Dunnage. -Tilly.
-Du är vuxen. -Du är gammal.
Sorgligt, men sant.
-Vad har jag nu gjort? -Äkta läder...
...kan bli skadat av fukt och mögel, Tilly.
-Hur mår min mor? -Molly går inte ut ofta nuförtiden.
Vet nån om att du kommer?
Snart nog får de veta.
Mamma?
Gäller det pungråttan? Du får honom inte.
Vi vill behålla honom, visst?
Minns du miss Harridene? Lärarinnan.
Stewart Pettyman. Minns du honom?
Vänster, höger, vänster, höger!
Miss Harridenes gullegris.
Miss Harridene! Hon spillde bläck på mig!
-Och mr Almanac, apotekaren. -Jag vet inte ens vem du är.
APOTEK ÖPPET 09.00 TILL 17.00
Syndare.
Vi minns mr Almanac båda två.
-Applicera tre gånger om dagen. -Tack, mr Almanac.
Kom, Myrtle.
Din mor är en slampa. Och du är en oäkting.
Än borgmästare Pettyman?
Ett bra skäl att rösta.
Varför har du åkt till den här hålan?
Jag har åkt hit för att jag vill att du ska minnas mig, mamma.
-Mamma? -Du måste minnas så jag kan minnas.
Minnas vad? Att du är min dotter?
-Det med. -Sällan.
Nåt mer?
Begick jag ett mord?
Va?
Är jag en mördare? Är det därför det vilar en förbannelse över mig?
-Minns du inte ifall du begått mord? -Nej.
-Det är inget man glömmer så lätt. -Nej...
Tänk om du är en mördare.
Det skulle inte förvåna mig det minsta.
-Mord! -Sluta! Kom nu!
-Hjälp! Hjälp! -Sluta!
-Mord! -Molly!
Hjälp! Hjälp!
Mord!
-Släpp mig, din satkärring! -Nej! Nej! Nej! Sluta, Molly!
Det är bara ett bad.
Du är smutsig och stinker, mamma.
Våldtäkt!
-Vem skulle våldta galna Molly? -En dam med små kulor.
Jag visste att det fanns en förklaring, Barney.
-Myrtle Dunnage är hemma. -Det var länge sen.
Hon flyttade.
De skickade bort henne, Barney. För allas bästa.
Dunnybum är hemma. Undrar hurdan hon har blivit.
Inspektör Farrat!
Jag vet att ni är hemma!
Mina pelargoner har misshandlats!
God morgon, Beulah.
Jag såg halvidioten Barney McSwiney glo på mig från silon.
Där är Elsbeth Beaumont. William är tillbaka från Western Australia.
Min son.
Äntligen är du hemma. Redo att ta dig an din framtid.
Där är mrs A.
Hallå, mrs Almanac!
Kan ni inte ge henne medicin, mr A?
Beroendeframkallande. Hon behöver Guds förlåtelse och en sund kost.
-Ja?! -Mr Almanac är på väg, Prudence.
Stopp där. Där fick jag er.
Här är posten.
Gert! Gert! Det är William!
-Pratt's. Här är sig likt. -Den förlorade sonen återvänder.
Windswept Crest-kontot, Gertrude.
Visst sjunger Reggie Blood jättefint?
Jag kallar Reggie för Dungatars egen Perry Como. Fast han är snyggare.
-William är tillbaka. -Trevligt att ha dig hemma, William.
Ursäkta oss, Gert.
-Jag ville bara ha stängseltråd. -Din mor har inte betalat på två år.
Hon är skyldig totalt 347 pund, tio shilling och åtta pence.
William har rest, han är så världslig.
Har han nån dambekant?
Vår Gert är en stilig och duktig flicka.
Hon kan allt om foder, sybehör och hur man dödar mask och parasiter.
William måste tyvärr se mycket längre bort än så för passande sällskap.
Vem är det som bor hos galna Molly?
-Galna Molly, om hon inte är död. -Nån bor då där. De har tänt eld.
Hon är tillbaka! Mördaren är tillbaka!
Kudden, Irma!
Du går utanför pappret! Evan, du går utanför pappret!
Det ska regna i morgon. Fönstren kommer att behöva putsas efteråt.
-Dörrhandtagen måste också rengöras. -Sötnos!
Ett problem har uppstått. Du får stanna hemma till det är löst.
-Vad då för problem? -Finalmatchen ska spelas i helgen.
Fotbollsspelare kommer hit med sina smutsiga skor och ovårdade språk.
-De kommer väl inte in hit? -Nej, ute på gatan.
Du är trygg inomhus.
Nu, min sötnos.
Drick ditt tonikum.
Duktig flicka. Vi kanske får ta lite extra.
-Varsågod. -Tack.
Så där. Lägg huvudet på kudden.
-Knäna. -Jag ser honom inte.
Det har gått 25 år sen Stewarts olycka.
25 år sen jag senast såg min pojke.
Sötnos?
Kom igen, Teddy!
-Heja, Reggie! -Var är ni, killar?
-Reggie! -Fortsätt, Teddy!
Heja, Teddy!
Vem är det?
Titta inte på henne, ögonen på bollen.
Sluta titta på henne, pojkar!
-Stoppa henne! Grip henne! -För vad? För att hon sitter?
Vilken fräckhet!
Koncentrera er, pojkar!
Hej.
-Dina kläder distraherar spelarna. -Ja, jag är bra på snedskärningar.
-Myrtle... -Jag föredrar Tilly.
McSwineys skulle också köras ut ur stan-
-om inte pappa tömde dassen och jag vann fotbollsmatcher.
Förlorar vi matchen återstår bara skit.
Tack, Teddy. Jag vet att du och Mae har tittat till Molly.
-Ska du gå? -Nej. Jag ska byta om.
Så du har tittat till mig? Glaserad kaka?
Nej, tack, Molly.
Jag kommer ihåg dig. Det är Molly Dunnage.
Just det, jag lever fortfarande. Hur är det med din stackars fru?
Irma mår så bra som man kan förvänta sig.
Hon gick jämt in i dörrar, din fru.
-Spruckna läppar, blåtiror. -Ville ni nåt?
Allt försvann när du blev puckelryggig.
Tilly...
Jag hörde att hon var hemma. Jag visste inte att hon var så vacker.
Gertrude konserverar frukt, kan allt om underplagg och lägger håret själv.
Din klänning.
Det där tyget.
Fotografen från Winyerp Gazette.
-En kyss till lagens väktare? -Nej, nej.
Kyss mig.
Slampa!
Ert Dungatar-lag är oerfaret. Våra Winyerp-pojkar är erfarna proffs.
De distraheras inte av en snygg brud.
Gertrude Pratt.
Varför så lång i ansiktet?
Fotbollsdansen är visst på lördag. Jag kan sy nåt till dig.
En klänning gör ingen skillnad.
Se och lär, Gert.
Se och lär.
Vilken tur. Det är pausvila. De byter sida.
Genialiskt.
Titta inte på henne, ögonen på bollen!
Dungatar vinner!
Din make är långsam nuförtiden, Irma Almanac.
Molly Dunnage. Och du sitter också i rullstol.
Det passar min fångvaktare.
-Så det gör fortfarande ont? -Mrs Almanac, jag heter...
Jag vet vem du är, Myrtle.
Så snällt av dig att komma hem. Och mycket modigt.
Ni har skickat mat till Molly, säger Farrat.
Det är inget att tala om.
-Jag har bakat en speciell kaka. -På tal om gift...
Vilken ovanlig doft.
Säg mig: Varför återvänder en vacker och duktig flicka som du hit?
Ursäkta mig.
Fort, Irma: Vem är hon och vem har hon mördat?
-Minns du inget alls, Molly? -Hon minns det inte ens själv.
Det sägs att hon dödade en pojke, Molly.
Jag minns att Evan Pettyman stoppade in henne i polisbilen-
-och att inspektör Farrat körde i väg med henne.
Hämta den, Dunnybum!
Dunnybum kastade upp bollen på taket, Stewart!
Ta Dunnybum! Ta henne!
-Leta där borta.- Du med. -Jag hittar henne ingenstans.
Nånstans måste hon vara. Leta rätt på henne!
Gert! Gertrude! Hjälp mig, snälla du!
Gert? Snälla, Gert. Hjälp mig!
Miss Harridene!
Miss Harridene! Miss Harridene!
Stå alldeles, alldeles stilla, Dunnybum.
Annars kommer jag hem till dig i kväll och dödar din slampa till mor.
Och när hon är död tar jag dig.
Åh, Molly. Det gör inte ont.
Det gör inte ont alls.
-Jag har också förlorat ett barn. -Ditt första offer?
Det finns inget värre än att förlora ett barn. Man blir som galen.
Vet jag inget om, jag har inga. Vem är det här?
Var hittade du den?
Det är Madame Vionnet. Jag arbetade för henne i Frankrike.
-Hon dog säkert också. -Nej, hon lever fortfarande.
Hon är gammal nu. En designer. Hon rekommenderade mig till Balenciaga.
-Ännu ett offer. -Ännu en designer.
Kanske det.
-Var det hon som lärde dig att sy? -Nej, det gjorde du!
Jag kan inte sy.
Jag vet att du minns mig, mamma! Säg mitt namn.
-Se så. Säg det! -Mig får du inte, din mörderska!
Säg mitt namn! Säg det! Säg det!
Stewart Pettyman!
Just det. Du dödade en pojke, du bröt nacken av honom.
Du är en mördare, en förbannelse vilar över dig, så dra åt helvete!
-Stör jag? -Inte alls.
Jag vandrar bara längs minnenas allé tillsammans med Lizzie Borden.
-Jag vill ha den här. -Du får det jag ger dig.
Kom in.
-Femton shilling. -Det är...det är ju skandalöst.
Det är din rumpa också.
-Vet du hur man köpslår, Gertrude? -Gratis matvaror i en vecka.
-Information. -Om vad då?
Berättade du för Stewart var jag gömde mig?
-När då? -Du vet precis när jag menar.
Gertrude. Jag kan göra dig till den vackraste flickan i rummet.
Jag skvallrade. Förlåt, Myrtle. Men bättre dig än mig.
Betyder det att det inte blir nån klänning?
Klä av dig.
Mördare och lesbian.
Öppna den där!
Teddy!
McSwiney! Fem pund säger att du inte vågar!
-Fem pund? -Var inte rädd, det är bara möss!
-De vill bara hälsa! -Fem pund?
-Enkla pengar! -Kom igen!
-Är du en man eller en mus, McSwiney? -Vad säger du, Barney?
-Hoppa, Teddy! Se upp för mössen. -Vågar du inte?
-Kom igen, Teddy! Kom igen, Teddy! -Hoppa, hoppa, hoppa!
Lägg dig på rygg, McSwiney! Lägg dig på rygg!
Se upp där nere! Reggie Blood är på väg, gör plats!
Kom ned, killar!
Varför vill du ha spegeln? Den är smutsig.
Du kan få en ren spegel av mig. Behöver ni skjuts?
-Ja, jag är utmattad. -Hejsan.
Tack.
-Vad gör du? -Håll mun!
Kom här, Molly. Så ja.
-Tack.- Vem är du? -Mrs Dunnage, det är jag. Barney.
-Är vi släkt? -Nej!
-Tack och lov. -Bäst att du också åker med.
-Hon blir glad om jag ramlar av. -Fåna dig inte!
Hade jag velat döda dig hade jag brutit nacken av dig. Det vet alla.
Du flyttade!
Jag vet inte, jag.
En mördare hade saboterat final- matchen. Varför gjorde du inte det?
Du kom inte hem för att ge oss vinsten. Du kom för en av två saker:
En blodig hämnd, eller mig.
Båda är inte uteslutna, bara så du vet.
Ska jag hämta dig klockan åtta på lördag?
-Jag är upptagen. -I kväll, då? Vi kan gå på bio.
-Vilken film? -"Sunset Boulevard", Gloria Swanson.
-Jag är upptagen i kväll med. -Vad ska du göra?
Röra om i kitteln. Men jag går gärna!
Var inte oförskämd. Han är en snäll ung man som vill ta med oss på bio.
-Han vill ta med mig på bio. -Gå! Tror du jag vill ha dig här?
-Varför bryr du dig om vad jag gör? -Det gör jag inte. Bli ungmö bara.
Jag går ändå inte.
Du kom inte tillbaka för min skull, utan för deras.
Sy klänningar åt dem, få dem att tro att de är flotta. De hatar dig ändå.
Måttband.
Mittlinjen är fel.
Vi får börja om från början. Ta ut alla nålar och börja om.
Vad är det med dig?
Stanna där. Det är mitt hem.
Molly.
Är hon i knipa? Det förvånar mig inte.
I bilen, Tilly.
Vad...
Vad är det, Molly?
Jag älskar dig!
-Vad är det? -Leverans.
Minns du min pungråtta?
Älskad av alla. Försvunnen. Jag vet vad som hände med honom.
Tilly. Vissa anklagelser har framförts.
Lagen kräver att jag söker igenom den här lådan.
Vad är det jag anklagas för?
Chocolat en poudre.
-Chokladmjölk. -Tack.
Kära nån...
-Jag minns dig inte sån här. -Inte jag heller.
Jag föredrar faktiskt att ni minns mig sån här.
Det här glömmer man inte så lätt.
Jag kan paljetter och strass och fållar snabbare än du.
-Jag klarar blixtlås och korsstygn. -Hur känner du för krås och volanger?
-Jag avskyr dem. -Jag med.
-Jag önskar vi hade en bättre spegel. -Du har ett spegelträd där utanför.
Där finns verkligen ett spegelträd.
Var fann du så många speglar?
Jag har alltid lyckats vara diskret.
Men...
När Stewart Pettyman dog...
Hans far ville att jag skulle skicka bort dig.
-Och det gjorde du. -Jag vägrade först.
-Men han visste om det. -Vilket då?
På nåt sätt hade han hittat skisser på kläder jag hade ritat.
Med en modell som helt uppenbart var jag. Och signerade av mig.
Han hotade att skicka dem till distriktschefen.
Jag hade förlorat allt.
Mitt hem här, min karriär. Min...
Allt.
Förrådd på grund av en garderob.
Vilken ironi.
Lördag kväll, då.
Vem är det?
-Förtjusande. -Nej, det är inte möjligt.
Hon är ju så vacker.
-Var fick hon klänningen i från? -Det är Gertrude.
-Kan du spela en kärlekssång? -Ja visst.
Jag skulle just gå...hem.
Titta på våra ungdomar.
Vilket vackert par.
Du ser ut som en filmstjärna, Gert.
Där är hon!
Får jag komma in, Joe? Jag har slutat gråta, jag mår bra igen.
Du är väl inte arg, Joe?
-Popcorn? -Gud...
Titta! De sitter inte ens i en riktig bil.
Hon försöker kyssa honom.- Spring!
-Håll klaffen! -Håll klaffen själv!
Det här är bara snusk!
Titta på hans ansikte. Ingen talade om att den här scenen kom med.
Akta huvudet.
Du är minsann stark.
Känner du till den nya pjäsen från USA? "South Pacific."
-Den låter väldigt...romantisk. -Det är den, Molly.
-Jag hatar romantik. -Vilken överraskning.
Vad sägs om lite musik och en kopp te?
Vem kan säga nej till det?
"Macbeth." Tycker du om den?
Det är nog inget du gillar.
"Något ont hit närmar sig."
-Vad är det för hemsk musik? -Blues.
-Musik man blir hängd till. -Jag vet inte det.
Jag gillar det. Man hör smärtan i hennes röst.
-Billie Holiday. -Hon behöver semester.
Är det min fickplunta?
-Kom och ta den, snygging.- Inte du! -Ge hit.
-Nej. Sluta, din otäcking! -Ge hit.
-Bort med tassarna! -Sluta fåna dig!
-Försiktigt, hon är gammal. -Du är sjuk!
-Du drack upp all min whisky, Molly. -Än sen?
Te?
Ja, tack.
Vart tog du vägen?
Bort.
Till Melbourne. Jag gick på internatskola.
-Och sen? -Jag rymde till London.
Sen till Spanien, Milano. Och Paris.
Och sen hem igen.
De tycker inte om oss här, Teddy. Mig och Molly.
De förlåter mig aldrig för pojkens död.
De förlät aldrig Molly och hon gjorde inget.
De ville skicka bort Barney för att han var annorlunda.
Folk kom till skolan. Jag fick springa efter mamma och pappa.
Jag minns er pojkar.
Jag såg dig, Reg och Barney när ni satt på silon.
Du hade ett teleskop för att titta efter raketer från yttre rymden.
Ja. Och Stålmannen.
Du skrämmer inte mig, Tilly Dunnage. Du kan nog göra nån karl lycklig.
Tilly.
Jag kan ta hand om dig. Om du vill.
Jag måste få Molly i säng.
-Jag önskar se Myrtle Dunnage. -Det tror jag säkert.
Jag önskar att du såg, så du förstod vad vi får genomlida när vi ser dig.
Där är du.
Galna mamma...Molly verkar må bra.
Nuförtiden försummas hon inte. Men hon har bra och dåliga dagar.
Gertrude Pratt sa att det var du som sydde klänningen hon bar på dansen.
-Det stämmer. -Jag vill beställa vardagskläder.
Om det går att ordna.
-Det gör det. -Men det blir inte billigt.
Jag vill ha afton-och underkläder. Så madrassen får jobba lite igen.
Sjas med dig.
-Är jag på rätt ställe? -Stationshotellet.
Det är ju så långt från stationen.
-Går det bra, Muriel? -Ja då.
Glödlampan är trasig.
-Tilly har fått en ny låda. -Från Paris? Milano?
New York. Den är full av bomullstyger och påfågelfjädrar.
Påfågelfjädrar?
Tja, inte vet jag. Jag kan tänka mig det.
Men jag vet ju inte exakt vad som finns i lådan. Jag måste gå.
-Er klänning... -Den är vår hemlighet.
Den angår er inte.
En flicka från trakten. Hon bor uppe på kullen.
-Och ändringar? -De blir inte stora.
Jag kan göra dem själv om det behövs.
Kan ni sy?
Jag är skräddare och sömmerska. Fullt utbildad.
Jag vill gärna se ert arbetsrum.
Skulle ni visa mig ert arbetsrum?
Ni får snart bekanta er med mitt arbete.
Evan Pettyman bjöd hit mig. Trodde ni inte de skulle slå tillbaka?
"Dungatar välkomnar miss Una Pleasance"-
-"som för med sig sina skräddarfärdigheter till stan."
Jag har fiskat Murraytorsk. Och riskerade livet för de här.
Det hade du inte behövt.
-Vems rabatt? Beulahs? -Inspektör Farrats.
-God morgon, Teddy. -Inspektören! Jag såg er inte.
Du tror visst att du är snygg.
"Miss Pleasance är gäst hos borgmästare och mrs Evan Pettyman."
"Hennes skrädderi kommer tills vidare att förläggas till deras hem."
-Jag är tacksam för att du är här. -Det är ett nöje.
Mycket vänligt.
-Vilken härlig dag! -Av med skorna, Muriel!
-Jag har gjort sockerkaka. -Det är nerverna.
Se så, Una. Var inte blyg.
Välkomna till invigningen av Le Salon.
Stil och anständighet.
Vissa designers tycks inte förstå skillnaden.
Una Pleasance. Under vilken sten grävde de fram henne?
Just när de hade börjat tycka om mig.
-Din talang är bortkastad här. -Bra! Du träffade nästan Pratts dörr.
Men det är här jag bor.
-Vi borde rymma tillsammans, Till. -Va?
Ja. Du och jag.
Vi glömmer Dungatar. Vi lämnar dem åt sitt öde.
Man kan väl inte bara be nån...
...rymma bara så där utan vidare.
Du borde gå hem med Barney.
Vill du att jag ska tigga, Till?
Okej.
Jag kan inte vara med dig, Teddy.
Jag är fördömd.
Allt jag kan säga är tack och lov för Una.
Jag hoppades på en något...smalare siluett.
Nej, den passar verkligen dig.
-Av med skorna! Jag har dammsugit. -Det är William.
Ja. Jag bad honom hämta mig. -Här är jag, William.
-Betyder det inte otur att se bruden? -Inte när hon är så här vacker.
-Här inne, William! Skåda framtiden. -Akta mattan, gå längs väggarna!
-Här inne, William! -Nej!
William!
-William! -För Guds skull. Där!
-William! -Vart tog hon vägen?
Där! Där är hon!
Gertrude?
-Vi genskjuter henne med bilen. -Mamma!
-Längs väggarna! -Una!
-Gert, din klänning! -Fin rosett!
-Klart du gillar rosetten! -William är här!
-Få av mig den! -Det finns inget blixtlås.
-Pappa! Hämta en såg! -Betyder det inte otur att se bruden?
-Inte när bruden är så här vacker. -Mamma...
-Alvin, stäng dörren! -Knuffas inte.
-Tyvärr, vi stänger! -Bakdörren!
-Spring, Gertrude! -Sir?
-Vi har tyvärr stängt! -Ursäkta.
Kycklingar!
Tilly! Prinsessan Elizabeth är här för klädprovning.
Myrtle! Hjälp mig! Myrtle!
-Myrtle? -Herregud!
Tilly! Gloria Swanson är här.
-Jag vill träffa Gertrude Pratt. -Nej.
-Varför inte? -Brudgummen får inte se bruden.
-Mamma! Sluta! -Det vet varje utbildad sömmerska.
Gertrude! Gertrude, det är jag.
Gert!
Jag är ledsen, Una.
Jag tänker gå tillbaka till Tilly. Hon förstår sig på min figur.
Ja, det gör hon verkligen.
Nej. Hon ser inte ut så där. Du har blivit lurad, gossen min.
-Din...din häxa! -Jag tror att vi ska gå nu, mamma.
Du kan inte gifta dig med henne, hon är billig! Vad gör vi här?
William! Herregud!
Bort med er!
Låt oss vara!
-Hej, Teddy. -Hej.
-Vill du vara min marskalk? -Nej!
-Jo! -Varför?
-Jag vill ha en framtid. Ett liv. -Du har ett liv.
Det är inte mitt!
Visst, jag kan vara marskalk.
-Du behöver en kostym. Jag betalar. -Det kan bli pinsamt.
Tala inte om pinsamt.
Klä av dig.
-Alla andra gör det. -Ska jag?
-Ja! -Nej!
-Det går bra ändå. -Så säger du inte till dem.
Hon säger att de måste klä av sig för att mätas, det är ett konstverk.
Du ser, Tilly. Jag lyssnar.
Hon säger att alla är olika, fast de är likadana.
För feta, för smala. Du blir en skön syn.
Hur som helst. Vårt geni får dem att se olika ut.
Mindre som sig själva och mer som de vill se ut.
-Du kallade mig Tilly. -När då?
-Alldeles nyss. -Inte.
-Jo då. Och två gånger i morse. -Du ljuger.
Det blir visst mitt livs viktigaste plagg.
-Du kanske gifter dig i kostymen. -Kanske det.
Du kanske blir haffad av en trevlig nucka eller gammal hagga.
Byxorna också?
Det är den viktigaste dagen i killens liv. Man vill ju se bra ut.
Så där.
Anteckningsbok.
-Det var hans idé. -"South Pacific", Molly.
Du hade rätt. Väldigt romantiskt.
Halsen.
-43 centimeter. -Betydligt mindre än Gertrude Pratt.
Bröstkorg.
-Tjejen jag gillar vill inte ha mig. -Är hon tokig?
-Hon tror hon är fördömd. -104.
Struntprat. Han är mycket större än så, gör om det.
-Jag tror inte på förbannelser. -Inte jag heller, men så dök hon upp.
-Känns det bra? -Ja.
-107. -Vad var det jag sa?
Också mindre än Gertrude Pratt. Midja.
Förresten...
Jag vet att hon är rätt flicka för mig. Det finns ingen annan.
84.
Också mindre än Gertrude Pratt.
Sy nåt till dig själv och följ med på bröllopet.
-Ingen skulle prata med dig. -Bra.
Då kan vi dansa.
Och ju mer de hatar dig desto mer dansar vi.
Jag ska skydda dig.
Gertrudes bröllop har ruinerat mig. Kunderna lämnar mig för den häxan.
Una. Misströsta inte.
Du har fortfarande Beulah, Elsbeth...
...och mig.
Åh, Evan.
Skynda dig.
Skynda dig!
Mitt huvud!
Evan?
Kommunala angelägenheter, sötnos.
-Una? -Jag är överhopad.
-Jag går till Myrtle Dunnage. -Va?
-För en klänning till Gerts bröllop. -Nej, det kan du inte!
Du har säkert läget under kontroll vid det här laget.
Förresten är Una överhopad.
-Jag kom trots allt jag hört om er. -Kan ni ta av koftan?
Ingen har varit missnöjd med er. Till skillnad från den där Una.
-Upprepa inte det där för Elsbeth. -Nej då.
Allt är ett enda töcken nu, men ni reste visst bort.
-När er mor blev dålig. -Inte riktigt i den ordningen.
Jag förlorade min son.
Ni vet? Stewart. Ni kanske minns honom från skolan.
Han föll från ett träd och dog.
Minns ni den dagen?
-Nej. -Ingen minns Stewart nu.
Men jag minns.
Det är därför jag har svårt att gå hemifrån.
Var jag än går ser jag vad jag en gång hade.
Var Stewart en gång gick.
Ingen minns Stewart nu.
Inte hans vänner. Inte hans egen far.
Inte ens Beulah.
"South Pacific!"
-Får jag? -Varsågod.
Jag vill vara finare än alla andra, särskilt Elsbeth.
Nåt sånt här, kanske?
Om ni törs, gör jag det med.
Mrs Pettyman.
Varför sa ni "inte ens Beulah" alldeles nyss?
Hon var med när Stewart dog. Hon såg alltihop.
Inspektör Farrat! Marigold Pettyman sökte upp mig.
Visa mig Beulah vittnesmål.
Omöjligt. Det är polisens egendom, det kan jag inte visa dig.
Jag kanske kan låna ut det.
Tack.
-Brudens mor. -Så glamorös.
-Tack. -Winyerp Gazette.
Alvin och Muriel Pratt. Brudens föräldrar.
Trevligt att se dig.
Det är Marigold!
-Marigold, så vacker du är. -Tilly har verkligen lyckats.
Underbart!
Är ni inte bjuden på bröllopet, miss Harridene?
-Var ni förälskad i Evan Pettyman? -Ni gör intrång!
Annars hänger inte det här ihop:
"Jag var på skolgården och såg på medan Stewart lekte."
"Myrtle Dunnage gick för att tala med honom."
"Jag såg henne slå till Stewart i huvudet med en tegelsten."
Vittnesmålet är polisens egendom! Hur fick du tag i det?
Jag kanske övermannade Farrat med en tegelsten. Eller en fjäderboa.
"Jag hörde en hemsk smäll."
Hade detta hänt borde jag minnas det. Vem skulle glömma en så hemsk smäll?
Jag skulle inte göra så i ert ställe.
"Jag skrek: "Sluta! Mördare! Sluta!" Men Myrtle Dunnage bara skrattade."
Jaså? Jag minns inte att jag var ett så muntert barn.
"Därpå fortsatte Dunnage att brutalt om och om igen stampa"-
-"på den stackars brutna pojkens nacke." Beulah! Två ordföljdsfel.
Klart de trodde att jag var analfabet på min nya skola.
Är du rädd för mig, Beulah? Det var du inte när jag var tio år.
Du slog mig med linjal när jag räknade fel. Eller spillde bläck.
Så varför stoppade du mig inte när jag "stampade på Stewarts nacke"?
Jag kunde inte!
Jag var tio år! Jag kan inte ha gjort detta.
Alla visste att det var du! Ingen annan var där!
-Du var ju där. -Vad är det du insinuerar? Jag?
Jag var inte där! Jag gick runt hörnet och såg stackars Stewart-
-ligga på marken med huvudet alldeles felvridet. Och du stod över honom!
Du ljög.
Du såg det inte alls.
-Han hade gett mig skulden. -Vem?
Evan! Evan Pettyman! Det var min sak att skydda hans son.
Du och din galna mamma är onda! Gud vet vad ni är kapabla till!
Försök att träffa hennes feta arsle.
Elsbeth! Hon är ljuvlig.
Ja, min svärdotters familj rör sig i affärsvärlden.
Han skjuter och gör mål!
Alla är så fina.
Den där Tilly är så duktig.
Vad heter du, raring? -Skål, flickor! Har ni trevligt?
Hej, Evan. Du är dig lik, märker jag.
Låt bli.
Spring för livet, flickor.
Tror du att din lille pojke föll från ett träd?
Fel.
Hon ljög.
Beulah Harridene ljög för dig i sitt vittnesmål.
Jag trodde nästan det.
Om du tvivlade på henne borde du aldrig ha skickat bort mig.
Han hade ingen rätt att skicka bort mig.
-Han hade visst rätt. -Vad menar du?
Han hade en förälders rätt.
Va?
-Evan Pettyman är din far. -Va?
Mördare!
Marigold! Ställ inte till en scen! För Guds skull!
-Det var inte jag. -Mördare!
-Undan med dig, satmara! -Nej, Teddy!
Berätta sanningen, jag kunde inte ha dödat honom. Det här är bara lögner!
-Hon är galen! -Du tror mig! Berätta!
Tilly, det spelar ingen roll vad jag tror.
Jag utredde händelsen och talade med alla här. Alla kunde uteslutas.
De var hemma, på puben, med vänner... Det är sant, Tilly. Faktum är...
...att det bara var du där.
-Jag vill väcka åtal. -Jag vrider nacken av dig, Pettyman.
Du slog mig, McSwiney.
Tilly!
-Till! -Tilly! Tilly, du flyttade!
Du flyttade, Tilly.
Varför sa du inget? Varför?
-Du borde inte ha kommit tillbaka. -Hon flyttade ju!
Du flyttade, Tilly!
-Du flyttade! -Tyst, Barney!
Hon flyttade!
Jag såg honom. Han gjorde det själv, jag såg det.
-Hon flyttade, Teddy. -Förlåt mig. Lugna dig.
-Vad försöker du säga? -Han gjorde det, jag såg det.
-Lugna dig. -Hon flyttade.
På skolan flyttade hon. Jag såg det, Teddy. Jag såg honom.
Hon flyttade.
Låt bli! Sluta!
Teddy, sluta!
Sluta. Sluta.
Han fångade dig så här, eller hur? Och så sa han nåt, vad sa han?
Han sa "stå alldeles stilla, Dunnybum."
"Annars kommer jag hem till dig i kväll och dödar din slampa till mor."
"Och när hon är död tar jag dig."
Han släppte dig, men du sprang inte. Du blundade och stod kvar. Varför?
-Jag väntade. -På vad?
Vad väntade du på, Myrtle?
Att dö... Att dö.
Stewart brukade springa emot barn som en tjur, minns du?
Han sprang emot dem med sänkt huvud. Rakt in i deras magar.
Men inte den här gången. Den här gången var det bara ni två.
Du skulle dö, men det gjorde du inte. Varför inte?
Jag flyttade mig.
-Du flyttade dig. -Jag flyttade mig.
Barney såg alltihop från silon.
Att Stewart sprang in i väggen med full fart och bröt nacken.
Han sa inget eftersom han var rädd för att bli bortskickad igen.
De skickade bort dig i stället.
Du dödade inte Stewart Pettyman.
Han gjorde det själv.
Vi borde väl gifta oss nu.
Varför inte? Det skulle de avsky.
Vi har ett stort bröllop i Dungatar för att reta dem, sen flyttar vi.
-Var då? -Till ett bättre ställe.
Där det inte finns nån Elsbeth, Beulah eller Pettyman.
Inget hat eller hämndlystnad.
Bättre danser på lördagskvällarna.
Min galna mamma, då? Tar vi henne med oss?
Ja. Varför inte? Min efterblivne bror också.
Ja, Barney. Vi tar med oss Barney.
Är det ett ja?
Nå, Till. Ser du några rymdgubbar eller rymdraketer?
Nej.
Titta, Teddy!
Det är en fågel!
Det är ett flygplan!
Det är Stålmannen!
Omöjligt. Han sitter ju här.
Med superkrafter och förmågor som dödliga inte har.
-Orädd. -Orädd.
-Min förbannelse, då? -Jag tror inte på förbannelser.
-Jag ska visa dig. -Vad gör du?
Du...du tänker väl inte hoppa från silon i mörkret?
Givetvis inte. Sånt är för dumma småpojkar.
-Att hoppa in i silon är för män. -Va?
Nej, låt bli! Nej. Gör det inte.
-Tänk om den är tom. -Den lastades med vete i morse.
-Är det där möss? -Japp.
Snälla Teddy, låt bli. Nej, nej, nej!
Säg "jag är inte fördömd längre". Säg det.
-Låt bli. Teddy... -Du sa det inte.
Teddy?
Mycket lustigt...
Teddy?
Okej, jag säger det väl då. Teddy, jag är inte fördömd längre.
Jag är inte fördömd längre!
Det finns ingen förbannelse, Teddy.
Teddy!
Någon...?
Teddy?
Hjälp mig, någon!
Teddy! Teddy!
Hjälp mig, någon!
Teddy!
Vad har Teddy nu gjort? De gjorde ett stort hål i silon, mamma.
Titta som vetet flyger!
Det är inte vete, Barney. Det är durra.
Nej, Teddy skulle inte hoppa ned i durra. Det vet du.
Nej! Nej, Teddy skulle inte hoppa ned i det.
Man kan drunkna i durra.
Teddy! Kompis?
Barney, gå en sväng med småttingarna. Vi måste tala med inspektör Farrat.
Det tog dem tre timmar att göra hål i silon.
Han satt fast där inne för länge.
-Han kvävdes. -Nej. Teddy.
Teddy!
Nej!
Teddy!
Begravningen är på onsdag.
Jag kunde inte be hans pappa eller barnen om hjälp.
Och jag ville inte att nån från stan skulle röra honom.
Kom. Vi tvättar honom och klär honom i kostymen.
Min vackre pojke.
Räds ej mer solens hetta.
Ej heller vinterkylan...
-Hon mördade honom! -Hon är fördömd.
-Hon knuffade honom. -Farrat borde låsa in henne.
Det var ni som dödade Teddy.
Han ville bevisa att hans kärlek till henne var starkare än ert hat.
Alla som försökte bevisa det skulle dö.
-Så det är gratis? -Tio shilling.
Tolv shilling.
Så snart hon orkar ska jag se till att hon avslutar det hon påbörjade.
Teddy hade fel.
Ni kan inte lämnas åt ert öde.
Det är ni som är förbannelsen.
Nån måste sätta stopp för er.
Vad är det här? "Sommarfestival?"
"Winyerp vs. Dungatar."
"Bästa pjäs. Bästa scenografi. Bästa kostym."
Undrar vem i Winyerp som ska sy deras kostymer.
Vilken tur att ni har Una.
Sy nåt till mig. Du syr klänningar åt dem, varför inte åt din egen mor?
-Mamma... -Just det, nåt snyggt.
Nåt som passar när man har gäster. Och så vill jag att du äter, Myrtle.
Jag mötte din far när jag var tjugo. Jag var väldigt naiv.
Minns du inte att han kom hit?
Nej.
Jag var inte så naiv att jag gifte mig med honom.
Han sa inte mycket till dig. Du var ju ingen son.
Jag trodde han skulle lämna oss i fred.
Marigold.
Hennes far var borgmästare. När han dog fick hon alla hans pengar.
Evan bara...
...tog henne med storm.
Stackars Marigold.
Han...
Han lät skicka bort dig för att såra mig.
Jag kom tillbaka. Jag kom tillbaka...
För min skull. Du trodde jag behövde dig.
Men det var du som behövde mig.
Så gott allt ser ut, Molly. Och du har pyntat!
Tilltugg och gurksmörgåsar.- Det är Dungatars underhållningskommitté.
Dungatar ska sätta upp "Macbeth". Du ska sy kostymerna, stackars Una.
Nej, Una ska spela Lady Macbeth. Hon kan omöjligt sy kostymerna också.
Givetvis inte. Tilltugg?
Myrtle. Stan kommer aldrig att glömma.
Men de kanske förlåter om du vinner åt oss i festivalen.
-Trudy är regissör. -Jag. Alla kallar mig Trudy nu.
Vi har en del idéer.
Tack, Trudy.
Det här är barockt.
Nej, det är Shakespeare. Du känner väl till honom?
Fördubbla mödan, mödan fördubbla. Heta kittel, sjud och bubbla!
Orm som smög i kärrets gräs, uti kitteln stek och fräs.
Pjäser är roliga, de tar fram det bästa och det värsta ur folk.
Då är det avgjort.
Nej.
Hon menar att det inte blir billigt. Kontanter, i förväg.
William behöver bara vänta ett år...
Jag dör hellre än gör kostymer åt de hemska idioterna!
Hur kunde du... Hur kunde du bjuda hit dem?
-De lät dig ruttna bort. -Men jag lever.
-De skickade bort mig. -Men nu är du tillbaka.
Sluta. Sluta nu. Sluta.
Sluta.
Jag dog nästan när de skickade bort dig.
Men jag önskade att du aldrig skulle återvända.
Du hade det bättre nån annanstans.
Du hade suttit fast här uppe på kullen med mig om du inte hade åkt.
I stället kan du skapa. Du kan förvandla folk.
Det ger stor makt. Använd den.
Använd makten emot dem.
Jag har en plan, Myrtle.
-Åh, så fin du är, Molly. -Du är blind, Irma.
Hon kan verkligen trolla, min flicka.
Men hon behöver pengar för att börja om.
Så det här brevet måste till Winyerp.
Går jag till posten skickar de jävlarna det inte.
Och var försiktig med kakan, Irma. Jag gjorde den lite starkare än hon.
Hon är ung. Hon förstår sig inte på smärta som vi.
Adjö, min gamla vän.
Molly?
Molly!
Alvin!
Hon måste ha brutit nåt när hon föll. Kan hon få nåt mot smärtan?
Mot en stroke hjälper inget. Det är Guds vilja.
-Men hon har ju ont. -Hon är död innan morgonen.
-Din avskyvärde gamle man! -Så ja.
Mamma? Åh, Gud.
Mamma. Det är ingen fara, mamma.
Ingen fara.
Åh, Gud.
Stackars Molly.
Nej, nej! Nej, inte den här.
Nej, inte den här!
Okej, jag byter. Var inte ledsen.
Hon skulle ha hatat den. Hatat den.
Gillar du den inte? Jag stänger av.
Alla de här sångerna...
...är skadliga och pornografiska.
-Klart Molly hamnade i tråkigheter. -Allt är de lockande sångernas fel.
Och en flickjägares.
Det blir inget mer...
...inget mer sjungande.
Molly är död. De lever och jag vill att de ska lida!
Beulah.
Konduktören ropar ut i högtalaren när du är i Melbourne.
Där kommer en sjuksköterska att följa dig till sanatoriet.
Jag menar specialisten.
Beulah sa att hon snubblade, men Prudence tror att hon hade druckit.
-Och Gert, jag menar Trudy, säger... -Dryckenskap är en synd.
Gud har straffat henne.
Kudden, Irma!
Jag kan inte stanna!
Vakna, mrs A! Raring?
Det var hon! Hon där på kullen! Jag känner igen lukten!
Det är haschisch!
Jag säger till borgmästare Pettyman att Tilly drogade mrs A!
Hon ska i fängelse för det här!
Tilly Dunnage?
-Vi fick ert brev. -Brev?
-Och vi godtar dem! -Vilka då?
Era hårda villkor. Ni är ju bäst.
-"Winyerps teatersällskap..." -Vi vill att ni syr våra kostymer.
Visst är det er underskrift?
"Tilly Dunnage, älskad dotter till..."
-Horrie, bär du inte hellre uniform? -Nej, jag har alltid avskytt det.
Men jag älskar marijuana-kaka och hasch-rutor-
-som jag bakar och distribuerar bland mina knarkvänner.
Utöver min knarklangning har jag gjort mig skyldig till perversion-
-vilket jag hoppas att dessa signerade teckningar...
-...ska ställa bortom allt tvivel. -Herregud.
Tilly! Ödet tycks ha hunnit i fatt mig till sist.
-Men du har ju inte gjort nåt. -Jo då.
Mot dig för 25 år sen. Jag kanske äntligen kan ställa allt till rätta.
Jag är glad att jag träffade dig, Tilly Dunnage. Du berikade mitt liv.
Kom nu, Horrie.
Tagetesblommor.
-Vad vill du? -Jag vill berätta en historia.
Sötnos?
Sötnos.
-Är du sjuk? -Jag har varit sjuk, Evan.
Du gjorde mig sjuk. Men Tilly Dunnage har botat mig.
Du följde efter Molly hit och utnyttjade henne.
Som du har utnyttjat mig.
Du har haft många affärer. Inte sant, Evan?
Hon mördade Stewart. Visste du det?
Din nya vän.
Menar du Tilly?
Din dotter. Skulle hon ha mördat din son?
Hade det inte varit för honom hade jag inte behövt gifta mig med dig!
Du är ett monster!
Ramla, Marigold. Svimma. Få ett av dina jävla huvudvärksanfall!
-Du stal mina pengar! -Du är instabil och drogberoende.
-Läkaren vet allt. -Sinnessjuk.
Just det! Jag kan få dig inlagd när jag vill!
Demon!
-Marigold, det här är helt fel! -Ja. Men jag är ju instabil.
Det vet ju alla. Precis som de vet allt om dig och Una Pleasance.
-Åh, Gud! -De kommer att förstå precis.
Jag kommer att förblöda!
-Till slut. -Snälla! Förlåt mig!
Förlåt mig! Snälla Marigold, förlåt mig.
-Jag är ledsen! -Inte lika ledsen som jag.
-Vems idé var de jävla kostymerna? -Hur vågar du? Du är...
Hon vet precis vad du tycker om henne!
-Trudy! Kontrollera ensemblen! -Håll käft!- Trudy!
Annars berättar jag hurdan du verkligen är.
Elsbeth, du får sparken!
Du kan inte sparka mig! Jag har betalat allt!
Kliv av bussen!
Var är Evan?
Jag tänker åka hem!
Ge mig ett programblad.
"Winyerps dramasällskap, "Mikadon". Kostym av..."
Tilly Dunnage...
Den häxan!
-De är väldigt duktiga. -Håll tyst!
...är inte längre fördömd.
Kom hit, allihop! Vi är fortfarande bäst.
Var är Evan?- Reggie, var är borgmästare Pettyman?
-Död. -Inte förrän i akt två.
Nej, han är död på riktigt. Marigold dödade honom.
Det är pjäsens förbannelse.
Vart ska fröken?
Till Paris.
Det här tåget går till Melbourne och stannar i Hay, Ouyen och Birchip.
Melbourne.
Det brinner nånstans.
Ja. I Dungatar.
Brände de sopor? De verkar ha tagit i för mycket.
Ni träffade aldrig soporna.
Översättning. Elisabeth Enström www.btistudios.com